Стоян Михайловски
Мотика и топоришка

chitanka.info

Една мотика нащърбена,

Изтрита вече, изхабена,

Бе хвърлена незнам къде …

И топоришката й взе

Еднъж да се окайва, да реве: —

— Защо ли ме държат

В студений този кът?…

О, кой ли ще ме отърве

От туй острило грозно и омразно,

От туй страшилище желязно,

Покрито с ръжда и кал?…

Защо да ми огаснат дните

Едновременно със съдбите

На скверний[1] тоз метал?…

Аз съм от орех топоришка,

И Господ Бог ме е създал

Другарка да бъда едничка

На българска здрава ръчичка!…

Ден доде

Най-после

Да се копае лозе; —

И пъргавий домовладика

Намери вехтата мотика,

Но топоришката извади —

И изгори я,

И замени я,

Със друга, нова!… Люде млади,

Тъз басня значе

Че който плаче

От свойто положенье

В бъда голяма падна — ще, и в грозно униженье!…

[1] скверн — рус. скверньi, гнусен, отвратителен. ↑

Издание: Стоян Михайловски. Събрани басни. Т.Ф. Чипев, София, 1939 г.

Заслуги

Имате удоволствието да четете тази книга благодарение на Моята библиотека и нейните всеотдайни помощници.

http://chitanka.info

Вие също можете да помогнете за обогатяването на Моята библиотека. Посетете работното ателие, за да научите повече.